Danas se prisutnim delegacijama tokom komemoracije u Potočarima, obratila i Munira Subašić, predsjednica Pokreta majki enklava Srebrenica i Žepa.
![Munira Subašić: Veliki broj zločinaca slobodno hoda Podrinjem i smiju se žrtvama u lice](https://tuzlanski.ba/wp-content/uploads/2024/07/munira-subasic-potocari-2-1720693828.jpg?v1720693846)
"Srebrenica je posebno, sveto mjesto i moramo to tako da kažemo. Želim da se zahvalim svim članicama, svim ambasadorima koji su glasali za rezoluciju. Neka znaju da pripadaju čovječanstvu, za one koji nisu glasali, za one koji su bili suzdržani, vjerovatno će doći vrijeme da i oni glasaju kada bude trebalo, ali ako ne, onda neka se sami stide.
Preživjela sam genocid, ubijena su mi 22 člana moje uže porodice, među njima i moj najmlađi sin kojeg sam najviše na svijetu volila, moj muž, ubijena su naša djeca, naša braća, sestre, samo zato što su bili muslimani. Ali ipak, majka Bošnjakinja, majka muslimanka majka Srebrenice nije sjela da plače, digli smo svoj glas, probudile smo čitav svijet da kažemo da su naša djeca nevino ubijena, da ovo što se nama desilo da se ne dešava više nikad nikome.
Nažalost, dok ja ovdje sjedim, mnoge majke u Ukrajini, mnoge majke u Palestini i na drugim mjestima plaču, gledaju svoju djecu krvavu, svijet šuti, ništa ne radi. Često puta mi majke kažemo, svijet i Evropa nisu ništa naučili. Poslije holokausta svi su rekli: "nikad više".
Padom Srebrenice ostalo je pet i po hiljada djece, siročadi. Djeca su gledala kad im ubijaju oca, kad im ubijaju brata. Djeca su gledala kad im siluju majku, kad im siluju sestru, preživila genocid. Neka djeca su se rađala i poslije smrti svog oca, nekad nisu imali fotografiju da znaju kako izgleda njihov otac. U mojoj kući, često puta su me pitali liče li na svog babu, imaju li njegov osmijeh, imaju li njegovu kosu, morala sam objašnjavati, "da, isti ste svoj babo". Zato smo mi majke uspjela da odgojimo tu djecu koja su preživjela genocid bez mržnje i osvete, da budu najbolji studenti, doktori, inžinjeri, gdje god se snalazili. To je ponos majke Srebrenice i sve majke svijeta trebaju da uče od nas”, rekla je Subašić.
Istakla je kako su majke, uprkos svim strahotama koje su preživjele, pružile ruku majkama Balkana koje su također izgubile svoju djecu i često se sastaju kako bi vidjele šta mogu učiniti za bolje sutra budućih generacija.
"Razlike su dobre, ali podjele nisu. Ne smijemo se dijeltii na dobre i loše ljudi. Ako je mom komšiji lijepo, bit će i meni. Moramo zajedno raditi, graditi. Svaki čovjek koji se rodi ima pravo na život, kulturu, vjeru, školstvo, zdravstvo. Svi ljude koji se rode neka su zdravi, živi i sretni da nikada ne dožive ono što su majke Srebrenice doživjele, to je genocid i da pred njenim očima siluju curice, kćeri i ubijaju našu djecu", poručila je Subašić.
Dodala je kako i danas veliki broj zločinaca slobodno hoda Podrinjem i smiju se žrtvama u lice. Izrazila je žaljenje što Aleksandar Vučić, predsjednik Srbije, nije bio sponzor UN Rezolucije o genocidu u Srebrenici, da “zajedno živimo u miru, rahatluku i poštovanju jedni drugih.”